ПРИНЦИПИ ПРАВОВОГО СТАТУСУ ВІЙСЬКОВОЗОБОВ’ЯЗАНИХ ТА ОСІБ, ЯКІ ПРОХОДЯТЬ ВІЙСЬКОВУ СЛУЖБУ В УКРАЇНІ - Острий , Т. В. (Київський часопис права, 2026)
У статті розкрито принципи правового статусу військовозобов’язаних та осіб, які проходять військову службу, крізь поєднання мовно-термінологічного, теоретико-правового та нормативного підходів. Вихідним є розуміння принципів як базових ідей та вимог, що визначають логіку побудови правового регулювання, забезпечують внутрішню узгодженість правових приписів і задають критерії їх застосування у сфері оборони та безпеки. Обґрунтовано, що відповідний статус має спеціальний характер і ґрунтується на конституційному обов’язку захисту держави, поєднуючи загальні права і свободи людини з обґрунтованими обмеженнями, зумовленими особливим характером служби та вимогами дисципліни. Акцентовано принципи законності й нормативної визначеності, які забезпечують передбачуваність правових наслідків та чіткість змісту прав, обов’язків, гарантій і відповідальності, а також їх деталізацію у підзаконному регулюванні. Показано значення принципу спеціальності правового статусу, що коригує загальний статус громадянина залежно від перебування на військовому обліку, виконання обов’язків служби, посади, звання та системи субординації. Розкрито принцип єдності прав і обов’язків, за яким права спрямовані на забезпечення належного виконання військових та службових завдань, а юридична відповідальність виступає необхідною складовою статусу. Висвітлено принцип формальної визначеності статусу в часі, що пов’язує виникнення, зміну і припинення правового становища з чітко визначеними юридичними фактами та наслідками. Окремо підкреслено принципи рівності та недискримінації, які забезпечують однакові засади виконання військового обов’язку й доступу до встановлених гарантій у межах, визначених законом. Значну увагу приділено принципу соціальної гарантованості, який відображає обов’язок держави забезпечити систему пільг, компенсацій і видів забезпечення з огляду на ризики та обмеження служби. Вказано, що сукупність зазначених принципів формує цілісну модель правового статусу, спрямовану на баланс між публічними інтересами оборони та забезпеченням прав і свобод особи, а також на підвищення правової визначеності та ефективності правозастосування